ÆKVATORIAL AFRIKA. 1885.
SKOTLAND. TI MÅNEDER TIDLIGERE.
Legenden om Tarzan
- Så går det løs. Så går det løs. - Kom så!
Kom så.
Kom nu.
- Følg nu med. - Det var godt, Toby.
Det ser da ikke dårligt ud, vel?
- Jeg har besluttet at rejse, far. - Ja, det var jeg bange for.
- Og Alice? - Hun tager med.
Det er ikke et sted for hende.
Tak, Angus.
Sådan.
- Pokker tage den knægt. - Han tabte.
Du skal ikke være bekymret. Hun klarer snildt det tropiske klima.
Du må undskylde, at jeg ikke går med ned.
Jeg ville bare gøre mig til grin.
Jeg har skrevet et par breve til dig.
Du kan måske få gavn af dem.
Her er et til onkel Bill.
Hør nu, far, vi skal nok klare os dernede.
Ræk mig hånden.
Selvfølgelig klarer I jer.
Selvfølgelig gør I det.
Davs, Jane.
- Jeg købte en ring til dig i London. - Tak.
Vi er sent på den, min egen.
- Skal vi så giftes, onkel Jack? - Nej, jeg er allerede gift.
Men når tiden kommer, skal du ikke giftes med hvem som helst.
Vi finder en god englænder til dig.
Værsgo.
Tak. Farvel.
Pas på ham.
- Held og lykke på rejsen. - Tak.
Farvel.
- Farvel. - Farvel, herre.
Jack?
Jack!
Hvor er Jack?
Han var jo i live i aftes.
Det er ikke min skyld.
- Det er ikke min skyld. - Hvor er Lord Clayton?
Det er ikke min skyld, men de giver mig skylden.
Det er ikke min skyld.
Jack.
Jack!
- Åh, Jack. - Tag det roligt.
- Bare rolig. Alt er i orden. - Jeg troede, du var druknet.
Så, så.
Jeg ville redde ham. Men for sent.
- Stakkels dreng. - Kom.
Den 17. december 1885.
Der er gået ti måneder, siden Kaptajn Billings drog efter hjælp.
Jeg må nok se i øjnene, at den stakkels mand er omkommet.
Gorillaerne er vendt tilbage.
De æder alt i omegnen, så det er svært at finde føde.
Men de lader da os være i fred.
Vores søns fødsel og en gang malaria har svækket min elskede Alice.
Vores barn græder og vokser sig stærkere -
- men hun forbliver svag.
Feberen har drænet hende for mælk og formørket hendes sind.
Hun tror, at vi stadig er i Skotland.
Men denne vildfarelse skåner hende trods alt fra den barske virkelighed.
Så, så.
Alice?
Alice.
Åh nej.
Alice.
ABE
DRENG
Vi har sejlet rundt på Vestafrikas floder i flere måneder nu -
- og indsamlet faunamateriale til British Museum.
Jeg er den eneste belgier blandt disse englændere, -
- som jeg skal være stifinder for.
Pletskud!
- Hvad er det? - Aner det ikke.
Men det var vist noget.
Ja, Hr. Major, men nu er det en død "noget".
Selvfølgelig.
Du milde.
- Hvad siger de, D'Arnot? - "Middagen est servi."
Nej: "Middagen er ankommet" er nok en bedre oversættelse.
Det er ikke morsomt, D'Arnot.
Mine ledsagere betragter sig selv som Guds ypperste skabninger, -
- og de betragter Afrika med slet skjult foragt.
Jeg burde have ladt dem i stikken og være vendt hjem til Bruxelles.
Taber du den igen, så skyder jeg dig!
Kom så! Gorillaer!
- Kom! - Jeg har sagt, at De ikke...
Lad være at ødelægge skindene!
Hr. Major!
Pokkers!
Major Downing!
Der, Major Jack. De klatrer op i træerne.
- Kom nu. Det er prægtige dyr. - Downing!
- Skynd jer, ellers slipper den væk. - Downing!
Jeg skyder snart Dem, fordømte slagter!
Rolig, gamle jas. Det er jo bare sport.
Sport og blod, Sir Evelyn.
Det er livet selv.
Du godeste!
"John...
...Clayton."
John Clayton. Det er Jarlen af Greystokes søn.
Herregud.
Så det var her, han døde.
- De fordømte trommer, Belcher. - Ja, Major Jack.
- Har du fingeren i skudhullet? - Ja, Hr. Major.
Major Jack?
Pygmæer!
Tilbage til båden!
Sir Evelyn!
Hvor er De?
Hvem er...
Hvem er du?
Hjælp mig.
Sig dog noget.
Væk!
Ragekniv.
Ragekniv. Ragekniv.
Ragekniv.
Ragekniv! Ragekniv!
Ragekniv.
Rage...
Ragekniv.
Ra...
Rage...
Ragekn...
Rage...
Ragekniv.
- Ragekniv. - Ragekniv.
Ragekniv.
Ja.
- Ragekniv, ragekniv. - Nej.
Nej, nej. Ikke Ragekniv.
Spejl. Spejl.
- Spejl, spejl. - Spejl. Spejl.
Spejl. Spejl.
Ja, spejl.
- Spejl. - Spejl.
John er en fantastisk mimiker.
Ja.
Ord var som magi for ham.
I løbet af et halvt år er han ved at få et sprog.
Nu skal jeg overbevise ham om, hvem han er.
Og hvad han er.
Spejl. Ragekniv, ragekniv. Spejl.
Nej. Nej, nej, nej.
Menneske. Menneske.
Dyr. Dyr.
- Dyr! Dyr! - Dyr. Dyr. Dyr.
- Dyr. Dyr. - Dyr.
Dyr. Dyr. Dyr.
Dyr!
Phillippe.
Phillippe D'Arnot.
John.
Clayton.
Dit hjem.
Greystoke.
Mor. Far.
Far. Mor.
Familie. Jo, familie. Ikke...
Det er din mor, og det er din far.
Familie, John. Mor, far. Mor, far.
Familie!
Hør her, John. Hvor mange andre hvide gorillaer har du set?
Du er som jeg, ikke som dem.
Du har en anden familie, langt herfra.
En, som du aldrig har set. Som mig.
Snart skal jeg hjem til min familie.
Hvorfor?
- Døde. - Hvem er døde?
Døde.
Døde ligesom mine. Dine døde.
Hvorfor siger du det?
Hvis ikke døde, hvorfor du her?
Fordi jeg er faret vild.
Og jeg leder efter hende.
Og min mor leder efter mig.
Han forstod begreberne fortid og nutid.
Men han nægtede at tro, at hans mor var andet end en gorilla.
Nej, nej, nej.
Nej!
Hvad angår fremtiden, så eksisterede den ikke for ham.
Og han kunne ikke forstå, -
- at jeg havde et liv, der ventede på mig i en anden verden, -
- en anden tid.
John. Mor. Far.
Far. Mor.
Familie, John. Hvor mange andre hvide gorillaer har du set?
Du er som jeg, ikke som dem. Du er som jeg, ikke som dem.
- Far. Far. - Nej.
Mor, mor. Familie. Ja, familie.
Det er din mor, og det er din far.
Familie, John. Mor, far. Mor, far.
Familie, familie. Far, mor. Mor, far.
Familie. Familie. Familie.
Hund. Hund. Hund.
Dyr. Dyr.
Seks slag denne gang. Men ni næste gang.
- Du gør det ikke mere, vel? - Nej.
Tjener.
Må jeg bede om lidt vand?
Tak.
Tag noget tøj på, gamle ven.
Det er en af reglerne.
Man må have lidt anstand, ellers ender vi jo som de vilde.
Ja...
Tak.
John.
Buller. Jeg ejer stedet.
Capitaine Phillippe D'Arnot. Jeg er belgier.
John.
Min ven er også belgier, men kan intet engelsk.
Jeg antager...
- De vil vel have et værelse? - Ja tak.
- Bliver I her længe? - Tja...
Tak.
Det her er ikke hele verden, John. Kun dens udkant.
- Straffefanger? - Næppe.
- Jeg tør vædde på det. - De er snarere dyr.
Ækle aber.
Ser du, John, vi har ikke byttet pladser...
Se.
Ild, John. Ild.
Højst besynderligt kort, gamle dreng.
Kom og sid ned, Capitaine.
Det er en nier.
Capitaine. De har vist truffet Kaptajn Billings.
Han er den, der har været her længst.
Og nu resten af herrerne: Jefferson Brown.
Olivestone.
- Stimson. - Chalky White.
Og han har Fru White på skulderen.
- Har De mistet alle Deres ejendele? - Ja.
- Hvor skete det? - Oppe nordpå.
Hør nu, Mr. D'Arnot, hvor kommer De egentlig fra?
Jeg deltog i en zoologisk ekspedition udsendt af British Museum.
Ekspeditionen blev overfaldet.
Jeg må straks tilbage til Europa, men jeg har desværre ingen midler.
Men De kan få et gældsbevis.
Den forrige frøæder var også flad.
Vi overgav ham til franskmændene, som blev glade for at se ham.
Han viste sig at være forbryder.
Jeg kan forsikre Dem om, at jeg ikke er forbryder.
Hvad er De så?
Opdagelsesrejsende.
Løgner.
Han har vist fortjent en dragt prygl.
Seks.
John! John!
Ild. Ild. Ild!
Sluk ilden!
Jeg fornemmer, at der venter os en lang og vanskelig rejse.
Der kan gå uger, før vi finder et skib til England.
Jeg vil lære John bedre manerer og forbedre hans sprog.
Som en far er jeg opsat på at lære ham alt, hvad jeg kan.
Men jeg tvivler ikke på, at det bliver farefuldt at føre ham hjem.
Både for John og hans familie.
Sagde De gorillaer?
Gorillaer?
Utroligt.
Kaffen, Sir Evelyn, kaffen.
Et slående eksempel på menneskets herredømme over dyrene.
Ikke alene har han overlevet, han gjorde sig også til deres herre.
Er han rask?
Er han normal?
Han siges at være en utrolig -
- ung mand.
Men gorillaer...
Velkommen hjem, herre.
- Denne Darnut... - D'Arnot.
Han fortjener en udmærkelse.
Vi kunne give ham en medalje fra Royal Geographical Society.
Mon han ville synes om det? Jeg kan selv klare resten.
Ikke for at forklejne hans indsats, men han var blot en af deltagerne.
Og ekspeditionen var britisk.
Det er ekspeditionen, der fortjener ros, ikke de enkelte deltagere.
Han er muligvis Deres barnebarn, men vi kan ikke bevise det.
Men vi kunne måske bevise det, hvis vi kunne undersøge ham.
Han er her.
Hvis han er en Greystoke, så ser jeg det straks.
Johnny?
Er det dig?
Kom frit frem.
Min dreng.
Min kære, kære dreng.
Tak af hele mit hjerte, min herre.
Kom.
Velkommen. Velkommen.
Det har ikke ændret sig en tøddel.
Kom med ovenpå, så skal du se dit værelse.
- Mon du synes, der er koldt? - D'Arnot.
- Undskyld mig, Sir Evelyn. - Vi må tale sammen.
- Kan du genkende hende? - Hvordan skulle han kunne det?
Vi har aldrig truffet hinanden. Velkommen hjem, Lord Clayton.
Jeg tror hele tiden, at han er min søn.
Det er Jane fra Amerika. Hun er min plejedatter.
Jeg fik den af din far.
- Hun er smuk. - Ja, det er hun.
- Det er Monsieur D'Arnot. - Det er en stor dag for os.
- De har været god mod Lord Clayton. - Og han har været god mod mig.
- De må være træt efter rejsen. - Kom her, Johnny.
Nu skal vi vise dig dit værelse.
Pas på trapperne. De er ret glatte.
Som barn kælkede jeg ned ad trappen på en bakke.
Kom, Johnny.
Denne vej.
Det var din fars værelse.
Det er din far... En flot soldat.
Det er din mor.
Køn pige.
- Kan han læse engelsk? - Ja, en smule.
"John Clayton."
"Junior House, Eton. Længdespringspokal."
"1870."
Længdespring.
Det store spring.
Fjolleri.
Du aner ikke, hvad det betyder for mig, at du er her.
Nå...
- Vi ses til middagen. - Ja.
Mange tak.
- Godaften, Lord Esker. - Godaften, Dean.
Davs.
- Du ser pragtfuld ud. - Tak, Charles.
- Den er ganske flot, ikke? - Den er smuk.
- Austin. Otte cylindre. - Ved du, at Johnny er her?
John. John.
Du har ret. Jeg hader også skeer.
Bravo.
Flot, Deres Nåde.
Velkommen hjem, Johnny.
Jeg siger det hele tiden. Velkommen hjem, Johnny.
Velkommen hjem.
Vi er allerede bagud, for han forlod junglen for længe siden.
Vi må snarest undersøge ham. Det kræver videnskaben.
Sir Evelyn, De vil nok opdage, at Lord Clayton selv kan tænke.
- Selvfølgelig. - Så spørg ham dog.
Lad ikke forskerne stikke i dig. Han burde gå på kostskole en tid.
- Han har været væk længe nok. - Ja, det har jeg.
- Der er små mennesker, pygmæer. - Mæhæer, siger De?
Dejligt.
Den har hængt et par uger.
- Man skal vænne sig til smagen. - Den er nærmest halvrådden.
Du behøver ikke at spise det.
- Lidt mere? - Nej tak.
Hvem har lige fået?
- På engelsk. - Nej tak.
- Snart taler du som os andre. - Det håber jeg ikke.
- Engelsk med fransk accent er kønt. - Sludder.
"Snart taler du som os andre."
"Man skal vænne sig til smagen. Men prøv lidt."
- Fantastisk. - Det er som at høre dig, Esker.
Det var fabelagtigt, John.
John er god til at parodiere. Ethvert dyr, han har hørt...
Hvilke dyr kan du efterligne?
Lad mig høre et.
- Hvem havde den sidst? - Må jeg bede om...
Det er en leg, vi legede meget på skibet.
Besætningen var vilde med ham.
Prøv at lukke øjnene og forestil Dem, at De er en Afrique.
I Afrika.
Smukt.
- Prøv et andet dyr. - Luk øjnene.
Overbevisende.
De må snarest komme tilbage og besøge os, Monsieur D'Arnot.
Ja. Mange tak.
Jane, Jane. Farvel.
- Pas nu godt på han. - Ja, Phillippe.
Jeg skal nok komme tilbage, John.
- Og så har du glemt dit franske. - Nej.
Ragekniv.
Spejl.
Det var klogt, John. Man skal aldrig græde offentligt.
- Hvor er du ond, Charles. - Har jeg ikke ret?
Han er en god løber.
Phillippe!
Nyrer.
Nu rejser du vel ikke, selv om din fede tante savner dig?
- Plukfisk. - Nej, jeg bliver her vinteren over.
- Så kan jeg lære Johnny lidt mere. - God pige.
- Hvad siger du til det, Johnny? - Det er godt.
Tomater.
Og kippers, ja.
Grød med det hele. Jeg tager mig også en portion.
En, to, tre. En, to.
En, to, tre.
Åh, John.
Charles.
- Goddag. Danselektion? - Ja. Han danser pragtfuldt.
Godt.
Johnny.
Amavero. "Jeg vil have elsket."
Amaveris. "Du vil have elsket."
Amaverit. "Han vil have elsket."
Fangede du den?
Slip den fri.
Se der.
Johnny?
Johnny!
Hvad er det?
Hvilket?
Infernalske maskine!
Charles.
- Jeg ventede ikke at se dig i dag. - Jane.
- God jagt? - Pragtfuld.
Jeg er kommet, fordi jeg har noget vigtigt at drøfte med dig.
Min onkel og jeg har bemærket, -
- at Clayton har knyttet sig til dig på en lidt hvalpeagtig facon.
Det er vel meget naturligt. Han er alene og fortabt.
Ja, selvfølgelig.
- Du virker også ganske glad for ham. - Det er jeg også, Charles.
- Jeg er glad for ham. - Men ikke mere end det?
- Ikke mere end glad? - Nej. Hvorfor spørger du?
Han er vel ikke for afhængig af dig. Især i lyset af, hvad jeg vil sige.
Ja?
Vi ved, at vi passer godt sammen. Jeg holder meget af dig.
Jeg vil anmode Lord Greystoke om din hånd.
Jane... Vil du gifte dig med mig?
- Jeg skal nok klare det, Dean. - Som De ønsker.
Det kommer meget uventet.
Men mit svar er nej. Så afgjort nej.
Nej?
Havde jeg friet, før Clayton kom, havde du sagt ja.
Det passer ikke. Det har intet med John at gøre.
Jeg er bare ikke forelsket i dig, Charles.
Jeg beklager, Charles.
Du har meget at lære, junglemand.
Kom så, Willy.
Det går fint.
Halløj, halløj, mit vod.
Halløj, halløj, dernede.
Når jeg først har fanget en fisk, vil jeg have en mere af de fede.
Jeg kan godt lide at fiske, bedstefar.
Der er en gammel gedde. Jeg fanger den aldrig.
Kom og se på muren her.
Pas nu godt på hestene, Willy.
Han er lidt blød i bolden.
Den strækker sig omkring hele godset.
Den holder dem ude.
Og den holder os inde.
Det er dit, Johnny. Hele godset.
Jeg har set andre sælge deres godser, bid for bid.
Det er et skråplan.
De gnaver bidder af godserne.
Til sidst er der intet tilbage.
Man skal aldrig sælge. Aldrig.
Gør alt, for at holde sammen på det. Forstår du mig?
Hold dig selv hel.
Jorden er denne families hjerteblod.
Javel.
Denne vej.
Godaften. Glædelig jul.
Glædelig jul.
- Hvordan har De det? - Udmærket, tak.
Jeg tror I to...
- Nu er alle her vist, Dean. - Lad os håbe det.
Vi skal nok få det hyggeligt.
Godaften, godaften.
Jeg er sulten.
- Har du aldrig smagt kødpie - Nej.
Du ser dejlig ud i aften.
Som I alle ved, er dette min yndlingshøjtid.
Juleaften.
Ofte har jeg ikke meget at sige ved disse lejligheder.
Men i år er det anderledes.
I år er min søn vendt hjem fra Afrika -
- efter mange, mange års fravær.
Nogle vil måske sige, at jeg ikke burde vente flere velsignelser.
Og jeg tror, at de har ret. Men jeg håber på mere.
En dag håber jeg at kunne bekendtgøre hans forlovelse.
Og senere hen, hans arving.
Mange tak.
Nå...
Skål, alle sammen.
Det er min knægt.
Barndom, kære barndom.
Den kære barndom. Herlig kælketur.
Sådan. Bump, bump, bump.
Nogen må være blevet syg.
Johnny.
Lad mig ligge lidt.
Jeg kan kun fornemme smagen af blod nu.
Jeg var ked af det, da du rejste.
Det var godt, du kom hjem.
Jeg tror, at jeg selv rejser et eller andet sted hen.
En skønne dag.
Jane!
Jane. Jane.
Du skal ikke være ked af det, Johnny.
Jeg elsker dig, Johnny. Jeg elsker dig.
Phillippe.
Jane.
Jeg har savnet jer begge meget.
- Hvordan har du det? - Som du ser.
- Og han? - Døm selv, Phillippe.
Han bliver glad for at se dig.
Phillippe. Vi har også savnet dig.
John?
Jeg er alene.
Du tog mig med til min familie. Og jeg fandt en gammel mand.
Nu er han død. Det her er ikke mit hjem.
- Det er ikke mit hjem. - Det kunne det blive.
Du er et menneske. Det må du lære at se i øjnene.
Sådan er det.
Du vil ikke føle dig hjemme noget sted, før du indser det.
Du må overvinde dine trængsler.
Du må komme over smerten og tabet og skabe noget helt nyt.
John.
Giv ikke op så hurtigt.
Ellers vil alt, hvad du har opnået, -
- alt vores slid, være forgæves.
- Jeg bliver hos dig... - Som min vogter.
- Du har ikke brug for en vogter. - Nej.
Sælg aldrig.
Du må aldrig sælge.
Gør alt, for at holde sammen på det. Forstår du mig?
Hold dig selv hel.
Du må ikke være ked af det, Johnny.
Jeg elsker dig, Johnny.
Jeg elsker dig.
Det var alt, Iris.
Johnny.
Åh, Johnny.
Mange tak fordi De ville komme. Og tillykke med forlovelsen.
Må De begge blive meget lykkelige. Goddag, Monsieur D'Arnot.
Tilføjelsen af denne fløj til Waterhouses smukke bygning -
- gør det muligt at udstille en større samling arter, -
- hvoraf mange blev indsamlet på min sidste ekspedition til Afrika.
Hele projektet er i Charles Darwins ånd, -
- og det hjælper os til at forstå vore arters oprindelse.
At fuldføre denne bygning i en stil som er museet værdigt -
- har været en kostbar affære, og det havde aldrig været muligt -
- uden gavmild støtte fra afdøde Lord Greystoke.
Jeg vil bede hans barnebarn, -
- den nuværende jarl, om at indvie The Greystoke Gallery.
Vær venlig at klippe båndet over.
Vi går til venstre her.
De genkender nok nogle genstande fra Afrika.
De store høge. Jeg var netop ved at fortælle om montren der.
Den er en smule makaber. Det er mest knogler og næb.
Der er et forstørrelsesglas, -
- så man kan se den knop på næbbet, som bruges til at bryde ud af ægget.
Og det sære ved det er...
Og vores pragtstykke.
Dette er den største samling...
Miss Porter, dette er en af Europas største samlinger af kolibrier.
Bemærk især den med det blå bryst...
Undskyld. Sir Evelyn, det er Lord Greystoke.
Undskyld. Jackson. Harrison. Af banen.
Harrison. Hent straks flere folk.
Lad være, John.
Vagt.
Væk, alle sammen.
Træd tilbage.
Nej. Nej.
Nej.
Nej, nej, nej, nej.
Nej.
Han var min far!
Uanset hvor godt han forstår vort absurde samfund, -
- så er han dog, hvad junglen har gjort ham til.
- Det så vi tydeligt i går. - Jeg er ganske uenig.
Han kan ikke give samfundet skylden for en ansvarsløs vogters adfærd.
Han bør blive her af to årsager: For videnskabens skyld.
Videnskaben?
Hvis videnskab?
Deres videnskab?
Og for det andet ville en tilbagevenden være en fiasko.
Hvor er De dog forudsigelig.
Det, der for ham er en præstation, betragter De som en fiasko.
Typisk.
Tragisk.
Typisk engelsk.
Han er Jarlen af Greystoke.
Jarlen besidder store godser, stor rigdom og stor magt.
Det er måske absurd i Deres øjne, -
- men for os er det vigtigt, at han indtager sin plads i samfundet, -
- som hans slægt har gjort det før.
Han må overvinde barndommens tragedie.
Og folk må kunne se, at han har overvundet den.
Du godeste.
Vel kunne han da blive her.
Men takket være folk som Dem ville han møde hån, -
- spekulationer og eksperimenter.
Jeg vil gøre alt, hvad der står i min magt for at beskytte ham.
Det er en hån.
Far!
Mor!
Familie, familie, familie!
Mor! Far!
Familie!
Far! Mor!
Familie!
Dyr!
Han skal selv beslutte det.
Jeg vil have, at han skal være så lykkelig, som han kan blive.
Vi må støtte hans beslutning, så han kan blive hel...
- Jeg rejser hjem. - Lord Greystoke, jeg indser, at...
Det, der skete i London i går, må have rystet Dem meget.
Men i Deres sindstilstand bør De ikke træffe beslutninger, som påvirker -
- Deres fremtid.
- Jeg rejser hjem. - Lord Greystoke...
For nu ved jeg, hvad jeg ikke er.
De er Jarlen af Greystoke!
En del af mig er Jarlen af Greystoke.
Men den anden del af mig er vild.
Jeg rejser hjem.
Tilegnet RALPH RICHARDSON
1903-1983 Ære være hans minde
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]